Contorul+Geiger

Contorul Geiger-Muller

Contoarul Geiger-Muller este numit si contoarul Geiger, acesta este un tip de detector de particule ce masoara radiatiile ionizante. Acesta detecteaza emisiile de radiatii nucleare – particule alfa, beta sau raze gama-.

Principiul acestuia de functionare a fost descoperit in anii 1908, cand cercetarile asupra radioactivitatii erau la inceput. De cand a fost creat tubul Geiger Muller in 1928, Contoarul Geiger a devenit un instrument popular in dozimetrie, industria nucleara, explorari geologice, datorita elemntului sau de detectare robust si costul scazut. In orice caz sunt limitary in privinta masurarii radiatiilor puternice si masurarea energiei radiatiei incidente.



__**Dozimetria**__= este masurarea si calcularea dozei de radiatie din materie si tesuturi rezultata in urma expunerii la ionizarea directa si indirecta.

__**Limitari**__ Contorul Geiger are 2 limitari. Deoarece pulsul de iesire de la un tub Geiger-Muller are aceeasi magnitudine, indiferent de puterea radiatiei incidente, tubul nu poate sa faca deosebiri intre tipurile de radiatii. O alta limitare este inabilitatea de a masura radiatiile datorita "timpului mort" al tubului. Aceasta perioada de inactivitate masoara radiatia incidenta, dar aceasta este aratata cu o valoare mai mica decat normal. De obicei timpul mort se reduce dupa pentru ratele de 104 la 105 masuroatori pe secunda, depinzand de caracteristica tubului care este folosit. Desi unele contoare au circuite ce compenseaza aceasta pierdere, pentru masuratori mai precise sunt preferate cele cu camere de ionizare, care arata si valorile radiatiei (radiatii puternice/slabe).