Ciuperca+Adrian+Claudiu-Detector+cu+scintilatie


 *  Detector cu scintilatie **

Detectorul cu scintilatie este un dispozitiv folosit in evidentierea si numararea scintilatiilor produse in urma interactiunii radiatiilor ionizante cu atomii unor materiale. Acesta contine o sonda de scintilatie si un numarator de impulsuri.

Detectorul cu scintilaţie, utilizat în această lucrare este compus dintr-un material

scintilator (NaI(Tl)) şi un fotomultiplicator (fig.1.). La interacţia radiaţiei gama cu cristalul

de NaI(Tl), prin efect fotoelectric asupra atomilor de I (fiind cel mai probabil datorită

numărului mare de electroni în comparaţie cu atomii de Na), se eliberează fotoelectroni cu

energie proporţională cu energia radiaţiilor gama.



Aceştia sunt frânaţi, prin interacţie electrostatică cu învelişul electronic al atomilor de Na, care sunt aduşi astfel în stare excitată, iar după un interval de timp foarte scurt (10-8s) se dezexcită prin emisie de radiaţie luminoasa (scintilaţie) monocromatică (galbenă). Un instrument tipic pentru detectarea radiatiilor este tubul **Geiger-Muller**. Acesta este un tub de sticla sau metal care contine un gaz la presiune joasa si doi electrozi. La trecerea prin tub a radiatiei ionizante, gazul din acesta se ionizeaza, provocand o descarcare intre cei doi electrozi – un puls electric.



Un alt tip de detector, **“detectorul cu scintilatie”**, foloseste un material care, atunci cand este lovit de radiatia ionizanta, devine fluorescent sau emite instantaneu un puls luminos; un detector sensibil la lumina inregistreaza intensitatea radiatiei prin cantitatea de lumina emisa de materialul fluorescent.

Pentru a masura cantitatea de radiatie primita, personalul medical si cel din domeniul nuclear poarta adesea **ecusoane cu film**. Aceste ecusoane folosesc un film care prin expunere la radiatii produce o imagine. Developarea filmului arata expunerea cumulata la radiatii.